–Sig hans navn. Giv mig hans navn. –Jeg hedder Charles Ruchowsky.
Det andet navn! Mr. Lake!
Fortæl mig, hvad han hedder.
Hvad hedder spionen? Dobbeltagenten?
Jeg er Charles Ruchowsky. Jeg er repræsentant for Spirix Systems.
–Igen! –Jeg arbejder for Spirix Systems.
Giv mig ham. Giv mig mr. Lake.
Giv mig, hvad jeg vil vide.
Det slutter ikke her.
Nej, nej, nej. Det slutter først, når du dør.
22 ÅR SENERE HEMMELIG CIA TRÆNINGSFACILITET
Hvert år på denne tid er det mig en fornøjelse og ære–
–at præsentere den tidligere vicestationschef i Beirut–
–stationschef i Kabul, modtageren af Donovan Prisen–
–den ærefulde efterretningsmedalje
–og den eneste nulevende modtager af "efterretningsstjernen", Evan Lake.
Hvad fanden laver I her? Har I ikke hørt det?
CIA faldt ned fra Berlinmuren og alle præsidentens mænd–
–kan ikke lime den sammen igen.
De er ikke pålidelige. De er ikke troværdige.
Forrædere, som glor på porno og aflytter telefoner.
De bedste og klogeste er stoppet eller gået på pension.
Hvad i den korsfæstede Jesu Kristi navn laver I her?
I kom, fordi I hørte råbet om hjælp.
Jeres fremtid ligger foran jer som buffeten på et krydstogtsskib.
I underviste, arbejdede i et restaurationskøkken–
–eller var til træning, da I hørte råbet om hjælp.
For nogle var det eventyret, for andre det gådefulde.
Men for jer alle var det 9/11, og I hørte råbet om hjælp.
Det var pligten og nationalfølelsen, der kaldte.
For I har værdier!
–Tak. Det var vi glade for. –Købte de det?
–Jeg gjorde. –Du har altid været blød.
–Jeg er her ikke næste år. –Hvorfor? Du er stadig en hvalp.
Jeg fik et tilbud fra den private sektor.
Jeg kommer måske igen næste år for at høre din tale.
Det slutter først, når du dør.
Hvis du var en klog mand, kunne vi sludre om Amerika–
–du kunne få en kop te, og du kunne blive sat fri.
Men nej, nej, nej. Du vil... Du vil dø.
Han vil dø. Som hvad? Korsfarer?
Nej, mr. Lake. Nej.
–Du skal ikke dø. –Jeg hedder Charles...
Nej, i dag skal du lide.
Jeg talte med nogen på gården. De sagde, du holdt en brandtale.
–Hvad har du på hjerte? –Skrivebordsjobbet...
Det skulle være midlertidigt. Det er seks år siden.
Du har bragt dit land ære.
Jeg gik gennem alle de rette kanaler, men kom ingen vegne.
Jeg er ked af at genere dig.
–Hvor længe har du gjort tjeneste? –Marinekorpset seks år, CIA 30 år.
SIS–3 i 36 år. De sidste tre år på mellemlønstrin.
Det er 110.000 dollars om året. Det gik jeg sgu på pension for.
Det tvivler jeg på, sir.
Mine evner kan bedre udnyttes i marken.
Du har været en inspirationskilde, det indrømmer jeg gerne.
Lad mig se på det og se, om jeg kan gøre noget.
Kom ind.
–Milt? –Skal vi spise frokost?
Ikke i dag.
–Hvordan gik det? –Skidt, han "ser på sagen".
–Har du det godt med det? –Jeg må have ro på og tage styringen.
Læg ordbogen på min håndryg. Det er den orange, det er en ordbog.
Jeg kender ordbøger.
Der er to slags mennesker til.
De handlekraftige, og så er der resten.
Vi ses.
Kontoret siger, han er kurer, men han har ingen stoffer på sig.
De tror, han har et USB–stik.
Hvor tror du, han gemmer det? I sine sko?
Sikkert i røven. Jeg vil lade dig undersøge ham først.
Der er han.
Abdi Abikarim.
–Han ligner ikke en nigerianer. –Han er kenyaner.
Fandens! Han så os.
Han stikker af. Slå sirenen til.
Send forstærkning. Vi eftersætter en bil på vej mod broen ad Basarab.
Du der! Nej, nej, nej!
Holdt! Stop!
Tilkald dykkerne.
Jeg skal have adgang til databasen.
–Ja? –Milton Schultz?
Bob Deacon her, NSA. Du satte flag på visse kemiske forbindelser.
–Det er tre år siden. –Er du stadig interesseret
Hvor finder jeg dig? Jeg kommer over til dig.
Rumænerne fik fingre i USB–stikket for nogle uger siden.
Det var vandskadet, fyren sprang ud fra en bro, så SRI bad os se på det.
Vi fandt porno, islamiske prædikener, "Angry Birds" og lægejournaler.
Det er der, du kommer ind. Dit flag dukkede op ved Decitabin.
–Hvem var Abdi Abikarim? –En kenyansk statsborger.
SRI undersøgte sagen, men kenyanerne var ikke hjælpsomme.
–Må jeg bede om en kopi af det hele? –Det er over 50 sider.
Kun din godkendelse, står i vejen for min forflyttelse.
–Hvad vil du opnå ved at vende tilbage? –Der er ubesvarede spørgsmål.
–Det er det, vi må snakke om. –Muhammad Banir lever.
–De siger, eksplosionen dræbte ham. –Der var et lig.
Og hvad så? Jeg så ikke noget hoved. Jeg så ikke Banirs hoved.
–Hvis du vil tilbage til CIA... –Om jeg vil?
Så vil jeg foreslå, at du lægger Muhammad Banir bag dig.
Fandens!
Alt pegede på det, men vi var først sikre efter PET–scanningen.
–Ikke mere hukommelsestræning? –Mentale øvelser hjælper.
Hvad betyder det? Er jeg død om otte år?
Det er ikke Alzheimers.
I mange år forvekslede man frontotemporal demens med Alzheimers.
Men frontotemporal demens er en sygdom i sig selv.
Gør det det bedre?
–FTD er meget mere aggressiv. –Meget mere? Hvor meget mere?
Har du nogen med herhen? Familie er vigtig i din situation.
Jeg har hverken søskende eller børn. Arbejdet er min familie.
Med hensyn til den der FTD, er der noget, jeg skal holde øje med?
Du vil opleve, at du overreagerer eller reagerer upassende–
–får hukommelsessvigt, humørsvingninger og fejlagtige sensoriske fornemmelser.
Fejlagtige sensoriske fornemmelser, det er altså det, det kaldes.
Der er støttegrupper her i Philadelphia.
Jeg har talt med dr. Nathan Gross i omsorgsafdelingen.
Gå hen til ham, når vi er færdige her. Han venter dig.
Du behøver ikke at stå alene med det her.
–Hvad er medicinen? –Normalt serotoninhæmmere.
Det er til gale, maniodepressive mennesker.
Det er ikke mig. Lad os være enige om det.
Den type medicin hjælper på adfærdssymptomerne.
–Ikke på FTD'en? –Nej.
–Har du set Lake? –Han har ikke været her hele dagen.
–Ved du, hvor han er? Har han ringet? –Jeg har travlt, sir, undskyld.
–Ja? –Hvor er du? Jeg har prøvet at ringe.
–Jeg var optaget. –Der er dukket noget op.
Jeg vil ikke tale om det på en åben linje. Hvor er du? Vi må ses.
–Evan, hvor er du? –På Tuesday's.
–På Ruby Tuesday's? –Ja, det sagde jeg jo lige.
–Hvilken af dem? –Den, der ligger i...
...Arlington.
–Evan? –Ja?
Undskyld, giv manden her noget at spise og en kop kaffe.
–Skal jeg rydde bordet? –Vent!
–Tak. –Det var så lidt.
Det var ikke særlig venligt.
–Hvad foregår der? –Ingenting.
–Vil du snakke om det? –Hvad er det, der er så skidevigtigt?
Der dukkede noget op.
Vi har fundet et muligt spor til Banir.
Vi har opfanget fem forespørgsler på Deferipron, ikke usædvanligt.
Det påvirker ikke anæmien, kun jernmanglen.
Manden, som udbad sig det, var kenyaner.
Men lægen arbejder på Bukarests universitetssygehus.
Decitabin og Azacitidin, som kun bruges til kliniske forsøg.
–Middelhavsanæmi. –Thalassæmi, som er arveligt.
Som vi ved, Muhammad Banir har, selvom han været død i 20 år.
–Ved du, at hans far døde af det? –Og Abikarim, fyren med lægemidlet...
Han var mistænkt i en nigeriansk bedragerisag og sprang ned fra en bro.
Medicinoplysningerne lå på et USB–stik.
–Han er ikke kenyaner. –Han var 100 % rask.
–Hvad mere? –Intet.
Jeg vidste, han ikke døde. Det her betyder, at sygdommen har udviklet sig.
Han kan gøre sig usynlig, men sygdommen vil før eller siden lokke ham frem.
Banir har det. Den har vist sig. Den er i hans blod.
Fred være med dig, Sheik Banir.
–Hvor er doktor Wangari? –Han var der ikke.
Han tog til Mtwapa og kommer tilbage i morgen.
–Noget nyt fra Bukarest? –Nej, Sheik Banir.
Få lægen herhen, når han kommer tilbage.
Ja, Sheik Banir.
Det er tid til bøn.
–Undskyld jeg forstyrrer. –Hvad er der?
Jeg har efterretninger, der får mig til at tro, at Mohammad Banir lever.
Lad os være alene.
Fortsæt.
Da jeg blev hentet ud, blev Banir anset for død på indicier.
Aflytninger fik CIA til at tro, at han var død.
Han forsvandt fra radaren, og ingen har hørt noget i 22 år.
Banir har en arvelig blodsygdom, thalassæmi.
Ses den ikke i barndommen, kan den ligge i dvale.
Vi har for nylig set anmodninger om medicin brugt til kliniske forsøg.
Anmodningerne stammer fra en kenyansk kilde.
–Hvorfra stammer efterretningen? –Kilden er fortrolig.
Jeg er direktør for Bureauet.
Hvem er din kilde?
Hvis kilden afsløres, vil den være i fare.
Jeg vil oprette en indsatsgruppe og bringe Banir for en domstol i USA.
–Du vil oprette en indsatsgruppe? –Jeg mente CIA.
Hvorfor ikke bare lade manden dø? Forudsat at din kilde har ret–
–og forudsat, at det peger på en, som ingen har hørt fra i 22 år.
Fordi det hverken er CIA's eller regeringens politik–
–at tillade en, som er ansvarlig for 17 kidnapninger, henrettelser–
–og sprængning af en turistbus med flere børn om bord–
–at gå fri bare fordi, han tilfældigvis er syg.
Marie. Send Sanjar ind.
Kom ind.
Det her er dr. Sanjar fra bedriftssundhedstjenesten.
Sid ned.
Dr. Sanjar talte på U Penn Hospital om tjenesterelaterede sygdomme.
Troede du virkelig, at du kunne rejse 250 km–
–aflægge tre besøg hos en neurolog under falsk identitet–
–give blod og efterlade fingeraftryk, uden at vi fandt ud af det?
Dr. Clayborne fremsendte din journal.
Vær ikke nervøs for omkostningerne eller kvaliteten af plejen.
–CIA passer på sine egne. –OMS har helt nye faciliteter.
Og vi koordinerer behandlingen med AFRH i Washington.
Vi vil gøre det så let som muligt for dig. Jeg har talt med DDO.
Vi afholder en middag, hvor pressen, alle kommer, selv præsidenten.
Banir. Hvad med Banir?
Muhammad Banir har været død i 22 år.
Vi talte med dine medarbejdere. Dine humørsvingninger bekymrer os.
–Din irrationelle opførsel. –Banir, for helvede!
Vi er bekymrede for, at du kan udgøre en risiko.
I kan rende mig! Skulle jeg udgøre en risiko?
Du lavede lort i den sag, som alt andet.
Som Iran–Contras–affæren, Ames, 11. september, Irak, Benghazi.
Ikke dig alene. Du er bare den sidste af en række idioter–
–som har forvandlet CIA til en kloak på vegne af våbenindustrien.
De bliver rigere, mens vi bliver svagere. Jeg kunne...
Jeg har glemt mere om CIA, end du vil lære.
Hvem fik dig til det? Hvem har sine hænder i dine lommer?
Jeg har set en million mennesker som dig.
Du har hovedet så langt oppe i Obamas røv, at du ikke ser andet end lort.
Skam dig!
–Agent Lake? –Ja?
Direktøren bad os hente dit adgangskort.
Sir, vi skal eskortere dig ud af bygningen.
Læg de genstande, du ønsker at tage med, på bordet til inspektion.
–Vil I checke aftershaven? –Vær ikke dum.
Vil I have mine sagsmapper? Her!
Kan I lide medaljer? Her er nogle!
Det er hvad, de giver idioter som mig, som giver deres liv for deres land.
En anden kan holde jeres skide forelæsning. Jeg siger op!
Jeg har dine ting, jeg håber, det er i orden. Jeg ville ikke efterlade dem.
–Må jeg komme indenfor? –Ja, værsgo.
Tak.
–Vil du have noget at drikke? –Hvad drikker du?
–Sake. –Det lyder godt.
Jeg kvajede mig slemt i dag, ikke?
–Der er ingen vej tilbage. –Det var den middag.
De gør intet ved Banir.
De behandlede mig, som om jeg var skør.
Kampai. Sid ned.
Det er den anden grund til, at jeg kom, NSA sendte en kopi af Abdis USB–stik.
Lægen, som udskrev recepten, er dr. Iulian Cornel. Medicinsk forskning.
–Hvor længe er det foregået. –To år.
–Banir. –Måske.
Det er muligt, at Banir bruger Abikarim som mellemmand.
Deres kommunikation, alle oplysninger om Banir...
Røg i floden. Eller det tror han i hvert fald.
Og Abdi betaler dr. Cornel.
Evan?
Uvidende, uvidende læger.
Bortset fra en ting. Dr. Cornel har en kenyansk kone.
–Hvor meget tager han sig betalt? –10.000 euro om måneden.
Han opgiver dem ikke. Vi har ham.
Han beskytter sig selv. Har du sagsmapperne?
Ved du hvad? Det her er cool.
Print dem ud. Jeg kan ikke lide at læse på skærmen.
–Ikke noget svar? –Nej.
–Aasim. –Ja, Banir?
Kom her. Vi har ikke noget svar. Er pengene hævet?
For to uger siden. Der kan være sket noget med ham.
Har du et visum? Taler du engelsk?
Du må rejse til Bukarest.
Du må finde lægen og få fat i medicinen.
Barber skægget af og væn dig til europæisk levevis.
Jeg har en anden ide.
Sørg for at få denne Cornel hertil.
Hvad, hvis han giver mig problemer, hvis han ikke vil med?
Sig, at så vil hans kones familie ikke blive skånet.
Der har vi ham.
Dr. Iulian Cornel. Forskningsmidler til udvikling af terapeutiske midler.
Sponsoren er Cooley's Anemia Foundation.
Banir, du kan ikke gemme dig, men ingen undgår manden med leen.
Kan vi komme ind?
–Ind i hvad? –Korrespondancen mellem Banir og lægen.
Cornel har ikke hørt fra Abdi, han vil vide, hvor betalingen bliver af.
–Det er muligt, men... –Men hvad?
Hvis medicinen er til Banir, hvorfor har ingen så hørt fra ham i 20 år?
Lad mig forklare.
Banir troede, at jeg havde en agent i hans gruppe.
Der var fandeme ingen, jeg kunne ikke få en ind.
Efter jeg blev hentet ud, kom jeg i tvivl.
Jeg sendte antydninger om, at Banir selv var dobbeltagenten–
–i et telegram, der ville nå højeste niveau.
Hvis han var i live, ville jeg have ham væk fra banen.
Jeg drev ham under jorden.
Alle troede, han var død, men jeg tvivlede.
–Hvorfor? –Fordi han er en ægte troende.
Den slags dør ikke bare. Man må flå deres hjerter ud.
–Du har virkelig tænkt over det her. –Kun en gang om dagen.
–Hver dag. –Hele dagen.
Lad være at åbne.
Pis. Bliv siddende.
–Dr. Sanjar, jeg har travlt nu. –Vi kan ikke lade det ende sådan.
–Vi håndterede det galt. –Det er i orden.
Du skal ikke stå alene med det her. Vi vil gerne hjælpe dig.
Kom hen til mig, så taler vi om det og forbereder fremtiden.
Kom når du vil. Er det en aftale?
–Ja, det er en aftale. –Så ses vi.
–Fortæl mig, hvad det handlede om. –Ikke noget. Lad os gå i gang.
Det hænger sammen med den gang, jeg fandt dig på Ruby Tuesday's, ikke?
–Har jeg ikke ret til et privatliv? –Jeg sætter mit job på spil.
Der foregår noget, som du ikke vil fortælle om.
Du må være ærlig.
Er du så tilfreds?
Det er ikke så slemt endnu. Jeg kan stadig skjule det.
Men det går kun en vej. Alt heroppe er ved at rådne.
Det forsvinder lidt efter lidt. Jeg har fornemmet det en tid.
For et års tid siden skete der noget i mit hoved.
Når symptomerne viser sig, er atrofien indtrådt. Jeg har omkring tre år.
Men jeg vil vide en ting. Udspurgte de jer om mig?
Ikke mig personligt, men jo. Du er vred.
Ikke på dem. Eller jo måske, men på hele den her skide situation.
–Hvorfor mig? Jeg har ikke gjort noget. –Du har tid endnu.
Få det bedste ud af det. Spild den ikke på en, som måske ikke eksisterer.
Han er i live.
Vi har et åbent vindue nu, men det lukkes snart.
Og så er Banir sluppet godt fra det.
Jeg vil gøre noget mindeværdig i den tid, jeg har tilbage.
Træd ud af bilen.
Vi skal på stationen. Sæt dig ind i patruljevognen.
Læg nøglerne under sædet.
–Hvad har jeg gjort? –Loven siger...
Læger skal oplyse om forhold, som kan forårsage bevidstløshed.
Dit navn står på listen. Hvis det er en fejl, retter vi det på stationen.
–Jeg arbejder også for regeringen. –En anden betjent henter bilen.
Hvis du have nogen til at hente dig, kan du ringe fra stationen.
Hvad fik kenyaneren til at springe?
Han er lægemiddelkurer. Han beskytter en, som antages for død.
Han står anklaget for at deltage i den nigerianske bedrageriaffære.
–Hvad fik ham til at springe ud? –Der må være noget andet.
–Noget, han ikke turde fortælle. –Ja, noget skræmmende.
Pengene gik ind.
10.000 euro på Abdis konto.
Jeg må hente dem, inden tiden løber ud.
Tager du til Rumænien? Har du tænkt det igennem?
Jeg tager til Bukarest, henter pengene, og flyver skurken hjem.
Nej. Jeg kender ikke detaljerne endnu.
–Lad mig tage med. –Nej, jeg er ikke helt hjælpeløs.
–Har du flere ID–kort? –Jeg har gamle pas.
Det er for lidt til sikkerheden i dag. Vi skal bruge mindst tre ægte sæt.
–Hvor længe tager det? –To, tre dage.
Hvad hvis jeg siger, du ikke må tage med.
I så fald hr. Hemmelige Agent, må jeg nok anmelde dig.
Jeg tror dig næsten.
Nummeret er indkodet. Ring kun i nødstilfælde.
–Har du kontanter? –Ja.
Det her bliver din bil.
–Har du... –Sig ikke noget. Jeg ved intet.
–Har du en pistol? –I bagagerummet.
Fortæller du om din plan?
–En kvinde møder os i Bukarest. –Du er fuld af overraskelser.
Michelle Zubarian, eksjournalist, professionel risikotager.
Hun kan have været agent. Nu arbejder hun i Prag.
–Er hun en gammel flamme? –Bare en jeg kendte.
–Og? –Et skridt ad gangen.
Så ser vi, hvad der sker.
Professor Iulian Cornel.
Han udmærker sig ikke specielt.
Han holder lav profil, sidder i et par bestyrelser.
–Hvad med hans kone? –De mødtes i et hjælpeprogram.
–Hvor? –Mombasa.
Udskyld. Det er et røgfrit område.
Lag mig lige tjekke noget.
Jo, jeg er i Rumænien. Er du skingrende skør? Hele landet er et rygeområde.
–Evan. –Ja, ja.
–Vi har et rygeområde oven på. –Jeg slukker den! Vorherrebevares.
Tak, fordi du gjorde os opmærksom på det.
Undskyld Michelle. Det er jetlaggen, der spøger.
–C'est rien. –Hvordan nærmer vi os dr. Cornel?
På hans kontor i arbejdstiden med kolleger i nærheden.
Jeg har forberedt en dækhistorie. I er mine amerikanske kolleger.
Hvordan mødtes du og Michelle, om jeg må spørge?
Spørg bare væk, men det var ikke særlig glamourøst.
Hvordan mødtes I to? Det er mere spændende.
Jeg arbejdede som uofficiel hemmelig agent i Kairo.
Og jeg mistede et aktiv, en ministersøn.
Det var min fejl. Situationen gjorde, at bureauet måtte lægge afstand.
Så dukkede Evan op, og to dage senere var jeg på vej til Washington.
De skulle mindes om, at vi tager os af vores egne.
–Jeg var en troende den gang. –Det er du vel stadig?
–Hvad? –Du ved, hvad jeg taler om.
Vis ham det, Evan.
Jeg tog en kugle, da jeg blev reddet ud.
Han tilbød at montere den i en ring, hvis jeg ville tage den på fingeren.
Du vidste nok ikke, at han var så romantisk.
Jeg går op på mit værelse. Rejsen var anstrengende.
Vi ses senere.
–Behøvede du sige det? –Gjorde jeg dig flov?
Du kan ikke gøre mig flov.
Er alle klar?
Det er ham med brillerne.
Dr. Cornel? Natalie Negrescue, politiet. Kan vi tale sammen?
Mine kolleger, mr. Auon fra USA's ambassade–
–og mr. Richards fra Homeland Security.
–Kom med hen på mit kontor. –Ja.
Decitabin er ikke et forbudt præparat.
Det er en officiel forespørgsel fra Washington DC.
–Washington? –Engelsk, tak.
Vi er interesserede i denne mand, Abdi Abikarim.
–Hvad er det egentlig for et navn? –Han sagde, han var kenyaner.
–Hvad er din forbindelse til ham? –Vi mødtes en gang på en cafe.
–Hvornår? –To år siden.
Du udskrev et kraftigt lægemiddel til en, du mødte på en cafe?
Han havde journaler. Han repræsenterede en anden, men navnet var skjult.
–Du ved ikke, hvem der får medicinen? –Nej, men alt er gjort efter bogen.
20.000 euro hver anden måned. Lyder det rigtigt?
Hvorfor skulle det udgøre en sikkerhedsrisiko?
Corna... Cornish...
Cornish...
Cornel. Doktor Julian Cornel.
Lad os afgøre, om det er, eller ikke er et sikkerhedsspørgsmål.
Anhold ham.
–Rejs Dem venligst. –Hvad?
–Vend Dem om. –Vent, jeg skal ikke anholdes.
–Sig det til din advokat. –Han kom hjem til mig i nat.
Han sagde ikke sit navn. Han fortalte, at Abdi var død.
Han ville have Decitabinet og bad mig rejse med til patienten.
–Hvorfor er du her så stadig? –Han bad om flere penge. Hvor mange?
–30.000. –Du er en succesrig læge...
Du vil behandle en ukendt patient et ukendt sted for sølle 30.000?
Hvad er det, jeg ikke ser?
Det er min kone.
Hun er fra Kenya.
De vil dræbe hendes familie.
Skal araberen, der sagde det, rejse med dig?
Det tror jeg.
–Tror du, Cornel ringer? –Ja, vi er hans eneste mulighed.
Er der en Natalia Negrescu hos SRI?
Han kontakter ikke de rumænske myndigheder.
Find denne Cornel.
Han...han er en bedrager.
30.000 euro? Hvem tror han, han er?
Jeg ville ikke stole på ham, hvis han ikke var.
Han forlanger kun 15.000 euro nu, så...
–Han er nødt til at komme. –Har vi den slags penge?
Jeg tager mig af detaljerne. Du må sende pengene fra internetcafeen.
Det vil tage mindst en dag.
Kilden vil bede om mere tid. Det afslår du.
Jeg har ingen tid.
Evan?
31.
44.
31.
45.
44.
17.
10.
3.
Er du...
Er du varm nok?
Jeg bad dig sige til, hvis du gik.
Jeg blev urolig og blev ved at gå.
Jeg kunne ikke huske navnet på hotellet.
Du glemte din tegnebog.
Det er kun tre gader herfra.
Når du får sovet, får du det bedre.
Det kommer henimod aften. Det kaldessundowning .
Ingen kender grunden, man bliver urolig og forvirret.
Jeg var nødt til at komme væk.
Tager du din medicin?
–Har du det bedre nu? –Ja.
Det smuttede bare fra mig.
Jeg har det godt nu.
Dr. Cornel ringede.
Pengene kommer i morgen.
Han skal kunne rejse om nogle dage og skal bruge et kenyansk visum.
–Banirs arabiske ven? –Ja.
–Husker du, hvordan han så ud? –Hvem?
–Banir. –Selvfølgelig.
Jeg kan se ham for mig nu.
Da du var tilfangetaget, forlangte Banir et navn, ikke?
Hvorfor gav du ham ikke et navn, ligegyldigt hvilket.
Det gjorde ham bare mere sur. Du sårede hans stolthed.
Havde du givet ham et navn, havde han takket dig–
–og sluppet dig fri.
Jeg ville ikke være den, som afslørede et navn under forhør.
Hotellet er den vej, lad os gå, før det sner.
Jeg ved, hvor hotellet er, lad være at behandle mig som en baby.
Den er kvart over.
Sådan, han har pengene.
Pis, han så os.
Går det?
–Flybilletten og pengene. –Godt.
–Og passet. –Et sekund.
Du er ude af det nu, der sker ikke noget med dig eller din familie.
Du kan godt gå.
–Noget nyt fra Aasim? –Lægen ankommer på onsdag.
–Og ellers ingenting? –Ikke endnu.
Nej, nej, et par minutter til.
Hvad var hans telefonnummer?
254–41–8345571.
Hvor er det?
–Mombasa. –Østafrikas røvhul.
Præcis hvor en som Banir ville ende.
Det er der, Cornel mødes med Banir på torsdag.
Vi må have Banir til at tro, at denne Aasim stadig er i live.
Alle beskederne er SMS'er, vi kan sende ham en.
Michelle?
Ja, jeg med. Milt skal bruge et kenyansk visum.
Så snart som muligt. En ting mere.
Når grunden er lagt, skal du nedtone den lidt med en vatrondel.
Skriver du det hele ned?
Processen tager omkring to timer for en nybegynder–
–og bliver siddende under størstedelen af en optagelsesdag.
Serban arbejder i filmindustrien, når han ikke hjælper os.
Føler man sig usikker og har brug for selvfølelse, er han den rette mand.
Verden ville være et grimmere sted uden makeup.
–Øjenfarverne er forskellige. –Nej, jeg vil ikke have kontaktlinser.
Heldigvis bruger vores mand briller.
Så jeg tonede dem.
Dr. Iulian Cornel.
Jeg fik fremskyndet dit kenyanske visum.
–Serban, hvad så du egentlig? –Jeg så ingenting.
–Godt arbejde. –Farvel.
Tak.
Dit visum, du bør måske holde det for dig selv en dags tid.
Giv Evan en dag til at overveje, hvad han gør.
–Han har tænkt på det i 20 år. –22 år.
Evan er gået på pension. Det her er hans liv, hans valg.
Uanset hvad der sker, ender det galt for dig.
Jeg har drømt om udenrigstjeneste hele mit liv, skrivebordsarbejde keder mig.
–Du burde sige det til ham. –Jeg prøvede, han har truffet sit valg.
Michelle måtte smutte. Hun fik ordnet mit visum.
Jeg så tv, der var noget om et lig på universitetsområdet.
Vi pakker og tager ind på et hotel tæt på lufthavnen og bliver på værelset.
Lige før flyafgang SMS'er du Banir fra Asims telefon.
Aasim siger, han tilbageholdes af sikkerhedstjenesten.
Hvad med Michelle? Vil du fortælle hende det?
Har hun spurgt om noget? Sagde hun noget om mig?
–Nej. –Fortæl hende ikke, hvordan det ender.
Jeg er dr. Cornel.
–Dr. Iulian Cornel? –Mbui. Jeg er glad for, at du kom.
–Jeg kører dig til dr. Wangaris kontor. –Hvor er Asim?
Han kommer.
Hvornår fik Ali–Hariris blodtransfusion sidst?
–For tre dage siden. –Og hvornår er den næste?
–Om tre dage. –Her på klinikken?
–Saiyid Ali–Hariri behandles hjemme. –Tilser jeg ham her?
Du fik et brev, som forklarer det hele.
Jeg dobbelttjekker bare.
Ali–Hariri kan ikke forlade sit hjem. Du krævede ekstra betaling for det.
Lad mig gennemgå det hele i aften–
–så besøger jeg Ali–Hariri i hans hjem.
–Kommer du med? –Dr. Wangari kan ikke komme med.
Jeg henter dig på hotellet kl. 16.
Jeg giver dig 750 for Jerichoen og Glocken.
–Nej, nej, nej. 1150. –1150? Stop lige.
–950 for Jerichoen. Det er fair. –Nej, nej, nej. Det er det ikke.
–Mbui. –Ja, Sheik?
Kom, kom.
Nærmere.
Aasim er forsvundet. Abdi er død.
Der er en forræder iblandt os. Jeg må finde ham. Er det dig?
Nej, Sheik!
800. 900. Ikke? Jeg har 2.000 euro.
Her er 2.000 euro, er det i orden?
Undervurder mig ikke!
Jeg har overlevet det, der var værre.
Jeg købte lidt ind på markedet.
En Jericho 941 og en Glock.
Hvor meget?
2.000 euro.
–Du blev snydt. –Nå ja, vi har euro nok.
–Kan du lugte noget? –Mombasa?
Da vi sad i parken i Bukarest, rørte jeg ved din jakke.
Du havde en blå kanvasjakke på.
Da jeg rørte den, føltes det som hundepels.
Er det ikke underligt ikke at kunne stole på sine egne fingre?
–Spørg ikke, hvordan jeg har det. –Det ville jeg aldrig gøre.
Grock.
Evan?
Grock er en pistol. Det er umuligt for mig at tage sådan en med i morgen.
Mbui visiterede mig i dag. Det gør han også i morgen.
Så, hvad vil du gøre?
Jeg har tænkt på det så længe, jeg er ikke sikker.
Jeg må lade situationsfornemmelsen styre. Jeg har sprøjter og medicin.
Den ene er hurtig og smertefri, den anden et smertefuldt strykninderivat.
Eller også sprætter jeg ham op og lade hans blod sprøjte over mig.
Jeg har det ikke godt med, at du skal derhen alene.
Jeg købte denne her på markedet. De er vilde med trådløs teknologi her.
De gik direkte fra tom–toms til mobiler.
Gem den et eller andet sted, så jeg kan høre dig og få et GPS–signal.
Jeg tog en bæltekniv med. Den kan jeg få med, men ikke mere.
–Det er så det. –Ja... Nej...
–Tak, fordi du tog med. –Tænk ikke på det, gamle ven.
Hvis jeg ikke er ude inden en time, så gør, hvad du vil.
Vær så venlig.
–Sov du godt? –Ja.
Sommetider er varmen et problem.
Kom, doktor.
Åbn tasken.
–Dr. Cornel, salam aleikum. –Salam aleikum, Saiyid Ali–Hariri.
Dr. Cornel, tak. Tak fordi, du kom.
Tilgiv mig, at jeg bliver siddende.
Mbui. Server te...
...og dadler.
Må jeg sætte mig?
Dr. Wangari har givet mig dine journaler og oplyst om behandlingen.
I går var jeg i kontakt med flere af mine kollegaer. Tak.
Jeg så, at der var planlagt en knoglemarvstransplantation.
Men der stod intet i journalen. Var der donorproblemer?
–Det var for farligt. –Ingen kompatible familiemedlemmer.
Det er risikabelt, men en donor uden for familien kan findes–
–baseret på HL, B og DR histooverensstemmelse.
Universitetshospitalet kan hjælpe med at finde en donor i databasen.
Det burde være gjort tidligere. Det er farligere nu, men vi har intet valg.
Nu er transplantation den eneste mulige behandling.
–Og det kan gøres her? –Ja.
–Jeg er ikke ung. Hvor er toilettet? –Udenfor og til venstre.
–Jeg beklager. –Tænk ikke på det.
Der er et problem med toilettet.
Mbui.
–Det skyller ikke ud. –Man skal trække i kæden.
Noget sidder fast. Se selv.
Lad mig være ærlig.
Din tilstand er langt værre, end jeg troede.
Din mulighed for at overleve i lang tid fremover er ringe.
Det gælder også dine muligheder på kort sigt.
Reelt er der intet håb.
Eftersom jeg ikke er læge.
Mit navn er ikke Iulian Cornel.
Og dit er ikke Ali–Hariri.
Dit navn er Muhammad Banir.
Mr. Ruchowsky.
Evan Lake.
–Mbui? –Han klarer sig.
Hvor er din backup? Dine elitesoldater?
Åh, du kom alene.
Hvordan fandt du mig?
Via anmodningen om eksperimentel thalamæssimedicin.
–Din families medicinske historie. –Det var dig.
Du sendte mig under jorden.
Jeg har boet i værelser som disse år efter år.
Jeg havde med glæde givet begge mine ører for min frihed.
Er min sundhedstilstand virkelig håbløs?
Du burde være død af anæmi ligesom din far.
Han var en intellektuel. En lærd mand.
Jag har selv læst en hel del.
Ja.
Så...
Hvordan...
–Hvordan vil du slå mig ihjel? –Jeg... Jeg ved det ikke.
Godt.
Så har vi tid.
Så kan vi måske få den samtale–
–jeg bad om for så mange år siden?
Hvorfor gav du mig kun dit falske navn?
–Jeg ville understrege en pointe. –Hvilken?
Hvad laver du nu om dage?
Din virksomhed? Efterretningsanalytiker?
Måske har du læst nogle af mine skriverier.
Jeg viste ikke, du stadig var aktiv.
Jeg skriver på flere hjemmesider. Selvfølgelig ikke i eget navn.
–Er du en religiøs mand? –Nej, det er jeg ikke.
Det tror jeg, du er. Amerika.
I ser jer selv som en religion. Den amerikanske livsstil.
Har du været i Greeley, Colorado?
Sayyid Qutb gik på Colorado State College 1948.
Han kaldte det for paradis på jord.
Alt, hvad Qutb så, varjihiliyya.
–Dekadence, promiskuitet, popmusik. –"Baby, it's cold outside."
Qutb var forfærdet.
Al den flirten, blandingen af mænd og kvinder, manglen på respekt.
Så han rejste tilbage til Egypten.
En bevægelse var født. Det Muslimske Broderskab.
Min far kendte ham.
Nej. Nasser... Nasser henrettede ham.
Det var for sent.
–45. 38. –Det var for sent.
Fundamentalisme, mr. Lake.
–Profeten står for social retfærdighed. –46. 38.
Bedre skoler! Bedre job!
Mr. Lake, det stopper ikke her.
Er du stadig troende?
Tror du? Jeg gør ikke.
Min tro blev taget fra mig.
Tror du, jeg leger en leg med dig?
–Tror du, det her er en leg? –Mit navn er Charles Ruchowsky.
Mullaherne, ayatollaerne. De bliver rige. De har deres orgier.
–Hvorfor? Hvorfor? –Jeg hedder Charles Ruchowsky.
Jeg er repræsentant for Spirix Systems.
Islams eneste håb nu er Marx.
Social retfærdighed.
Vi kan lide frygten. Jeg kan lide frygten.
Der findes troende, men ikke mange.
De virkeligt farlige mennesker er dem, som følger ordrer.
Tror du, det gjorde nogen forskel. Det gjorde du!
Tror du det?
Giv mig navnet på din kilde.
Du er også syg. Jeg kan se det i dit ansigt.
Du har en sygdom i blodet, min sidder i hjernen.
Hvilken slags sygdom?
–Jeg glemmer ting. –Åh, inshallah.
Der er meget at glemme.
Det er tid til bøn.
–Vil du give mig en hånd? –Nej, jeg vil ikke.
Jamen så...
Hvad vil du gøre?
–Jeg går. –Bare sådan?
Ja, bare sådan.
–Ma'a salaama . –Ma'a salaama .
Evan?
–Milt. –Hvordan gik det?
–Var det det værd? –Ja. Du skulle have hørt ham skrige.
Sæt bilen i gear.
Jeg hader denne tid på dagen. Det er den værste.
Vil du have noget at drikke?
Udenfor. Vi går en tur.
Vil du tale om det? Hvad vil du gøre?
Tage hjem vil jeg tro. Det skulle du også tage at gøre.
–Til hvilket hjem? –Vær ikke så melodramatisk.
Du kan sige op, du er ung. Der er masser af ting, du kan lave.
Eller lade være, de fatter det ikke, Bukarest, Momabasa. De fatter det ikke.
Jeg har altid drømt om...
Salam aleikum, dit røvhul.
Drengen, du skød, var min ven.
–Hvad fanden betyder det? –Kom lidt nærmere.
Hvad fanden vil I her?
Har I ikke hørt det?
CIA faldt ned fra Berlinmuren og alle præsidentens mænd–
–kan ikke lime dem sammen igen.
De er gået i stykker. De er utroværdige.
Forrædere, som glor på porno og aflytter telefoner.
De bedste og klogeste sagde op eller er på pension.
Hvad i den korsfæstede Jesu Kristi navn laver I her?
Værdier.
CIA har fået nogle tæv. Nogle af dem velfortjente.
Vi måtte tage tælling, men er på fode igen–
–fordi vores land har brug for os, og fordi vi har hvad?
Værdier.